Roger Waters : The Wall 2014
...hvor vi kom ind.
Todd.
Okay, Todd.
Må jeg bare bede om et lille glas billig hvidvin.
Tak.
Pomps.
Hvad er svaret.
Vi tager ikke på hotel.
Vi tager hjem.
[Tjeneste Certifikat]
[Warters, Eric Fletcher,] [18. februar 1944]
[Monte Cassino krigskirkegård]
Savnet, formodes død
Så du mente, du måske gerne
ville se showet.
At føle den varme gys for forvirring,
som ”Rum-kadeten” spreder.
Sig mig, er der noget du ikke fatter, Sonny.
Er det ikke det, du forventede at se.
Hvis du vil finde ud af, hvad der ligger bag disse kolde øjne,
må du negle dig gennem denne forklædning.
Lys.
Start lydeffekter.
Og action.
Smid dem.
Mor elsker sin Babe,
og far elsker dig også.
Og havet kan se varm ud for dig, Babe.
Og himlen kan se blå ud.
Oooh, Oooh, Oooh.
Oooh, Babe.
Oooh, Oooh, Oooh.
Babe blå.
Oooh, Oooh, Oooh
Oooh, Oooh, Babe.
Hvis du skulle løbe på skøjter
på det moderne livs tynde is,
mens du efter dig trak
den tavse bebrejdelse
i en million tårevædede øjne.
Bliv ikke overrasket,
når en revne i isen
viser sig under dine fødder.
Du glider ud af din dybde og ud af dit sind
med din frygt strømmende ud bag dig,
mens du hager dig til den tynde is.
Far er fløjet over havet,
og har kun efterladt et minde,
et foto i familiealbummet.
Far, hvad ellers har du efterladt til mig.
Far, hvad har du efterladt til mig.
Alt i alt var det
blot en mursten i muren.
Alt i alt var det hele blot mursten i muren.
Kære fru Waters,
jeg var sammen med Deres mand i Italien.
Feltmarskal Alexander beskrev vores få dages kamp der
som "krigens hårdeste kamp",
Deres mand kæmpede bravt for sin deling.
Da tyskerne nærmede sig, blev det rapporteret til mig,
at Deres mand var blevet skudt og dræbt.
Der er ingen tvivl om, at han blev dræbt.
Hilsen H. Witheridge, Major.
Dig
Dig. Ja, du.
Stå stille, knægt.
Da vi voksede op og gik i skole,
var der visse lærere, som ville såre børnene på enhver måde, de kunne.
Ved at overøse deres hån på alt, hvad vi gjorde.
Udstille enhver svaghed
uanset hvor omhyggeligt børnene skjulte dem.
Men i denne by var det velkendt,
at når de kom hjem om aftenen, ville deres fede og psykopatiske koner
pine dem gennem hver millimeter af livet.
Vi har ikke brug nogen uddannelse.
Vi behøver ikke nogen tankekontrol.
Ingen mørk sarkasme i klasseværelset.
Lærer, lad børnene være.
Hey, lærer, lad børnene være.
Alt i alt er det blot endnu en mursten i muren.
Alt i alt er du er blot endnu en mursten i muren.
Vi har ikke brug nogen uddannelse.
Vi behøver ikke nogen tankekontrol.
Ingen mørk sarkasme i klasseværelset.
Lærere, lad børnene være.
Hey, lærer, lad de børn være.
Alt i alt er du er blot endnu en mursten i muren.
Alt i alt er du blot endnu en mursten i muren.
[Bør jeg stole på regeringen]
[Stol på os]
[Kapitalisme)
Forkert. Gør det igen.
Hvis du ikke spiser dit kød,
får du ingen budding.
Hvordan kan du få budding, hvis du ikke spiser dit kød.
Dig.
Ja. Dig bag cykelskuret.
Stå stille, knægt.
Alt i alt er du er blot endnu en mursten i muren.
Bare en anden bommert
Bare endnu et elendig opkald
Bare endnu et tordenskrald
Og undskyldninger klinger hult
Fra de skyldige i Whitehall
Og der er ingen tegn på sorg
på deres hvid vaskede vægge
Og intet er vundet
og Jean Charles de Menes
mangler
Bare en anden mursten i væggen
jeg kunne godt tænke mig
at dedikere denne koncert
til ham
og til alle de andre ofre for stats terror
overalt, over hele verden.
Da jeg selv var ung spillede vi i London.
Vi filmede nogle shows der.
Jeg har et lille stykke film med her i aften.
Og det ... ah?
... er et klip af mig der synger sangen "Mor".
Jeg vil forsøge at synge en dobbeltspor vokal
og spiller akustisk guitar
med den stakkels, elendige, fucked up lille Roger
fra alle disse år siden.
Ønske os held og lykke!
Tak.
Mor, tror du, de vil kaste bomben.
Mor, tror du, de ville kunne lide sangen.
Mor, tror du, de vil prøve at knuse mine nosser.
Mor, skal jeg bygge muren.
Mor, skal jeg stille op som præsident.
Mor, skal jeg stole på regeringen.
Mor, vil de sætte mig i skudlinjen.
Mor, jeg er virkelig ved at dø.
Så, så, Babe, Babe. Græd ikke.
Mor vil gøre alle dine mareridt bliver til virkelighed.
Mor vil overføre alt sin frygt til dig.
Mor vil holde dig lige her under sine vinger
Hun vil ikke lade dig flyve, men hun kunne lade dig synge.
Mor vil holde sin Babe tryk og varm.
Oooh, Babe.
Oooh, Babe, selvfølgelig vil mor hjælpe med at bygge muren.
Mor tror du, hun er godt nok
Til mig.
Mor tror du, hun er farlig
For mig.
Mor vil hun rive din lille dreng fra hinanden?
Mor vil hun knuse mit hjerte?
Stille nu Babe, Babe lad være at græde
Mor vil godkende alle dine veninder for dig.
Mor vil ikke lade nogen beskidte komme igennem.
Mor vil vente oppe, til du kommer hjem.
Mor vil altid finde ud af, hvor du har været.
Mor vil holde Babe sund og ren.
Oooh, Babe.
Du vil altid være min Babe.
Mor, skulle det være så højt.
Tak skal i have...
Jeg føler, vi har kørt i cirkler i timevis.
Det er landskabet, ikke.
Jo. Det er det franske, tror jeg.
Hvor var jeg.
Ja, der er den der film om en russisk lastbilchauffør,
der får motorstop i Mongoliet.
Der er en scene, hvor han bliver virkelig fuld
og kommer med en lang, lidenskabelig tale,
om at han ikke kan huske sin bedstefars navn.
Da jeg så det, var det som en dolk i hjertet.
Og jeg tænkte: "Oooh, gud."
Jeg tænkte: "Min bedstefar, hvad fanden hed min bedstefar."
Og jeg gik i panik.
Få sekunder senere tænkte jeg gennem panikken: "George Henry."
Han blev dræbt heri 1916.
Det er umuligt at forestille sig, hvordan det må have været.
Kulsort, skræmt fra vid og sans.
Mændene i skyttegravene må tidligt have indset,
at beslutningstagerne
ikke havde en anelse om, hvad fanden de lavede.
Selvfølgelig ikke.
Det var sindssygt, det havde det været fra begyndelsen,
og det ville det fortsætte med,
indtil de meldte, at det var uafgjort og tog hjem.
Og hvor gammel var din far, da hans far døde.
To.
Så det er to krige, der tog
selv de direkte minder om fædre fra to sønner.
Ja.
[Marqeuil Britisk kirkegård] [1914-1918]
"De fleste herskere lyver,
"men løgne er mindre chokerende, mindre ødelæggende,
"end den bevidste uvidenhed, Chevallier omtaler her.
"Denne uvidenhed nægter realiteten i alt, hvad der tilskynder medfølelse.
"Det er en fejl at se sådanne krigsledere,
"eller økonomiske strateger i dag, som umedfølende.
"De er usle.
"Det er det, vi må lære og handle ud fra.
"De er elendige".
George Henry, kulbryder.
Det har været min ambition at komme her med jer tre.
Tre oldebørn og et barnebarn.
Det er to millioner mænd. Forbløffende.
[158540 Sapør] [G.H. Waters]
[Royal Engineers] [14. SEPTEMBER 1916]
Man kan planlægge at møde folk i sine drømme.
Kan man. -Ja.
Når du går i seng i aften,
skal du planlægge at møde George Henry i dine drømme.
Jeg drømte engang, at jeg hoppede ned ad en bakke, men ramte en bjørn, der åd mig.
Det er muligt, at du var bange for russerne.
Eller bare bjørne generelt.
Det er også muligt.
Jeg har aldrig haft kontrol over en drøm, hvor jeg tænkte: "Oooh, jeg drømmer.
"Nu kan jeg gøre dit eller dat."
Det havde jeg engang, og så mistede jeg kontrollen
og blev angrebet af japanske soldater fra anden verdenskrig.
Blev du angrebet af japanske soldater.
Ja. Wow.
Se, mor. Der er et fly i himlen.
Så du de skræmte.
Hørte du de faldende bomber.
Har du nogensinde spekulerer på, hvorfor vi måtte søge beskyttelse.
Da løftet om en fager ny verden udfoldet under den klare blå himmel,
Så du så de skræmte.
Hørte du de faldende bomber.
Flammerne er alle for længst forbi, men smerten hænger ved.
Farvel,
blå himmel.
Farvel, blå himmel.
Farvel.
Hvad skal
vi bruge
for at udfylde
tomrummet,
hvor bølger
af sult
råder.
Skal vi tage ud over
dette hav
af ansigter
på jagt efter mere
og mere bifald.
Skal vi købe en ny guitar.
Skal vi køre i en stærkere bil.
Skal vi arbejde hele natten igennem.
Skal vi komme i slagsmål.
Lade lyset brænde. Kaste bomber.
Turnere i Østen. Erhverve sygdomme.
Begrave knogler. Splitte hjem.
Sende blomster over telefonen.
Begynde at drikke. Gå til psykolog.
Opgive kød. Sove for lidt.
Hold folk som kæledyr.
Træne hunde. Opdrætte rotter.
Fyld loftet med kontanter.
Nedgrave en skat. Opspare fritid,
men aldrig nogen sinde slappe af
med ryggen mod muren.
ryggen mod muren.
Jeg er bare en ny dreng,
en fremmed i denne by.
Hvor er alle de gode tider.
Hvem vil vise denne fremmede rundt.
Oooh
Jeg har brug for en beskidt kvinde.
Oooh
Jeg har brug for en beskidt pige.
Vil en kvinde i dette øde land
få mig til at føle mig som en rigtig mand.
Tag denne rock’n’roll-flygtning.
Oooh
Jeg har brug for en beskidt kvinde.
Oooh
Jeg har brug for en beskidt pige.
Oooh
Jeg har brug for en beskidt kvinde.
Oooh
Jeg har brug for en beskidt pige.
Gud, sikket fantastisk rum.
Er alle de guitarer dine.
Du føler dig meget afslappet.
Hvad hendes tjenestepige angår,
kan hun spise med køkkenpersonalet.
Udmærket, hr.
Hvis De siger til, så snart De kan, når De og fru Bancroft vil spise.
Fru Bancroft spiser...
Dag efter dag
bliver kærligheden grå
som huden på en døende mand.
Og nat efter nat
lader vi som om det er okay.
Men jeg er blevet ældre,
og du er blevet koldere,
og intet er særligt sjovt længere.
Og jeg kan mærke
en af mine ture komme.
Jeg
føler mig
kold som et barberblad.
Stram som en årepresse.
Tør som en begravelsestromme.
Løb til soveværelset.
I kufferten til venstre vil du finde min yndlingsøkse.
Se ikke så bange ud. Dette er blot en forbigående fase.
En af mine dårlige dage.
Vil du se TV.
Eller komme under dynen. Eller overvejer du den stille motorvej.
Vil du have noget at spise.
Vil du gerne lære at flyve.
Vil du. Vil du gerne se mig prøve.
Vil du gerne ringe til politiet.
Tror du, det er på tide jeg stopper. Næste gang, fuckers.
Hvorfor løber du væk.
Oooh, Babe.
Du må ikke forlade mig nu.
Du må ikke sige, det er enden af vejen
Husk blomsterne jeg har sendt
Jeg behøver dig... Babe
for ikke at gå i opløsning foran mine venner
Oooh babe
Forlad mig ikke nu
Hvordan kunne du gå,
når du ved, hvor meget jeg har brug for dig.
At slå mig til plukfisk på lørdag aften.
Oooh Babe
Du må ikke forlade mig nu.
Hvordan kan du behandle mig sådan.
Bare stikke af.
Oooh babe
Hvorfor er du stukket af.
Hvor er vi.
Frankrig.
Og hvor er vi på vej hen.
Italien.
Det er rigtigt.
Vi skal gennem tunneler.
Det håber jeg.
Husker du sidste gang, vi kørte gennem tunneller.
Vi må have været 17 eller 18.
Vi var på vej til Baghdad.
Nej, vi var ikke. Det var Istanbul.
Var det.
Men vi kørte gennem Grækenland.
Og vi besteg Olympus.
Husker du, da du blev angrebet af den der hund.
Nej.
Husker du en storm.
Nej', det gør jeg ikke.
Så klarer vi det godt.
Den menneskelige hukommelse er fejlbarlig.
Bestemt i vores alder.
Ja, og det er ikke noget, man bør tænke for meget over.
Vil du høre historien om det tordenvejr, du ikke kan huske.
Ja, tak. -Okay.
Vi var ude at gå,
og så lød der et tordenskrald.
Lyden og lyset kom samtidig.
Og i det øjeblik mistede jeg næsten min identitet
i omkring et sekund.
Og i det sekund vidste jeg, at jeg var ubegrænset.
Jeg stod på den bjergtop.
Sikkert ikke længere fra dig end den bil.
Absolut. Og jeg husker ikke noget lyn.
Nej.
Så du siger, det måske slet ikke skete.
Nej, jeg gør ikke.
Jeg mener, jo, selvfølgelig gør jeg det.
Men på den anden side kan det nemt være sket, uden at jeg husker det.
Ja. Måske blev jeg ramt.
Jeg plejede at drømme en drøm,
og den drøm var, at jeg havde myrdet nogen,
og jeg følte mig utrolig skyldbetynget over det.
Endelig en dag regnede jeg ud, at jeg troede, jeg havde myrdet min far.
Og jeg drømte aldrig den drøm igen.
Barnet i mig, der tog ansvar for alt, hvad der skete omkring mig,
bar det med mig til midt i mit liv.
Jeg behøver ikke drømme det længere, og har ikke gjort det.
Okay-
Jeg har bestemt aldrig husket det.
Jeg vil bare sige, at det eneste jeg nævnte,
var, at Zeus viste mig min ubegrænsethed...
Okay-
...er, at jeg var i New York,
fordi Nancy fik sin anden søn der,
og jeg holdt ham sådan, og han så på mig og smilede.
Og selvfølgelig er vi programmeret til at reagere på det smil,
og han er programmeret til at give det.
Men det var ikke det, jeg troede.
Hvad jeg troede, var, at det lys, der kom fra ham
og oplyste alt,
var det samme, som der skete for mig, da jeg var 18,
og Zeus velsignede mig med et lyn.
Men det er alt, hvad der er. Kun det.
Ens barnebarns smil og gudernes konges velsignelse.
Og det er det samme.
Det kan jeg sige dig-
Roger, min kære, har jeg fortalt dig historien om min flugt fra Budapest.
En gang eller to.
En civil national sikkerhedsstyrke...
Jeg behøver ikke nogen arme om mig.
Og jeg behøver ingen stoffer at berolige mig.
Jeg har set skriften på muren.
Jeg tror ikke, jeg har brug for noget som helst.
Nej
Jeg tror ikke, jeg har brug for noget som helst.
Alt i alt var det hele kun en mursten i muren.
Alt i alt var det hele kun mursten i muren.
Farvel, grusom verden,
jeg forlader dig i dag.
Farvel, farvel.
Farvel.
Farvel, alle i mennesker.
Der er intet, I kan sige,
der kan få mig til at ændre min mening.
Farvel.
Det betyder nok ikke meget.
Det tager ikke længe.
Jeg må bare stoppe og have noget at drikke,
fordi jeg er på vej til Italien.
Jeg ved, du ikke forstår, og det er okay.
En mere til turen, og så er jeg på vej.
Så de gik i land ved Salerno.
Op gennem støvlen, til de nåede Monte Cassino.
Og der stoppede de.
Det var tyskerne på toppen af bakken, sådan,
og floden løb her.
De besluttede at efterlade mænd der,
og de ville tage derop via havet,
og de ville skabe et landgangspunkt der.
Lige syd for Rom.
Ved Anzio.
Så det gjorde de i januar 1944.
Og min far trængte ind
og de forstærkede landgangspunket i Anzio.
Og de blev løbet over ende.
Så han døde.
Og det er derfor, jeg skal til Anzio.
Fordi jeg aldrig har set mindestedet for min far, Eric.
Så det er historien.
Jeg ved, du ikke forstår, men jeg tror, jeg tager én til til turen.
Kære Roger, jeg tror ikke, jeg har fortalt dig om mine to flugter fra Ungarn.
Den første i 1944 fra den tyske besættelse.
Jeg var syv år gammel.
Vores bygning var omringet af det ungarske SS.
Vi spiste frokost, og tjenestepigen kom med suppen,
og pludselig begyndte hun at råbe: "I må komme straks og se,
"fordi alle jøderne bliver ført ud af bygningen."
Og min far sagde: "Vi må af sted straks uden noget."
Og vi rejste os og forlod lejligheden.
Da vi kom ned, så vi en person løbe for sit liv,
to sekunder efter løb to ungarske SS-mænd efter ham med våbnene trukket.
Min far sagde: "Hvad du end gør, må du ikke kigge,"
og jeg åbnede døren, og i det sekund hørte jeg skuddene.
Vi kom ud på gaden, jeg vovede ikke at kigge, men jeg gjorde det,
og der så jeg mit livs første lig.
Vi gik forbi liget til hjørnet,
og vi slap ubemærket væk.
Vi gemte os resten af krigen ved siden af Gestapo.
Til sidst sluttede krigen meget udramatisk,
og vi tog tilbage til Budapest.
Og da vi trådte ind i lejligheden igen,
stod der på bordet fire suppe tallerkner,
du ved, med tør suppe i.
Og som barn kunne jeg ikke forstå,
hvordan det sted kunne have overlevet
al den ødelæggelse, der skete i Europa og resten af verden,
men de fire tallerkner var ikke blevet rørt.
Her stod jeg og stirrede på bordet
og forstod ikke, hvordan tiden stod stille her.
Hej du, derude i kulden
som bliver ensom og gammel
Kan du føle mig...
Hej dig som stod i gangene
Med kløende fødder og falmende smil
Kan du fornemme mig...
Hej, dig, du må ikke hjælpe dem at begrave lyset
Giv ikke op uden kamp...
Hey, du, derude helt alene
sidder nøgen ved telefonen
Vil du røre ved mig
Hey, du, med dit øre mod muren
Venter på nogen der vil ringe til dig
Vil du røre ved mig
Hey, du, ville du hjælpe mig med at bære stenen.
Åbn dit hjerte, jeg kommer hjem
Men det var kun fantasien
Muren var for høj
som du kan se
ligemeget hvordan han prøvede
kunne han ikke vriste sig løs
Og ormene spiste ind i hans hjerne
Hey, du, derude på vejen
der altid gør, hvad du får at vide
kan du hjælpe mig
Hey, du, derude omme bag muren
smadrer flasker i hallen
kan du hjælpe mig.
Hey, dig, du må ikke fortælle mig at der intet håb er overhovedet
Vi står sammen, men vi falder enkelvis
Vi falder, ve falder, vi falder ...
Vi har en times dagslys tilbage.
Vi må hellere komme i gang.
Er det farligt at rejse om natten.
Det er farligere at blive her. Din far finder snart vores spor.
Kan Lorka ride.
Ja, jeg kan ride.
Lorka, vi må af sted.
Tak for alt.
Er der nogen derude...
Dette er Rabbit Leader. Modtager I.
Hej, Rabbit Leader, Red Tree svarer. Vi modtager klart og tydeligt.
Okay.
Der er et mål i din vej, og du må undvige.
Forstået. -Forstået.
Jeg har en lille sort bog med mine digte i.
Har en pose med en tandbørste og en kam i.
Når jeg er en god hund, kaster de undertiden et ben til mig.
Jeg har elastikbånd, der holder på mine sko.
Har disse hævede hænders blues.
Jeg har 13 kanaler med lort at vælge imellem på tv.
Jeg har elektrisk lys,
og jeg har synskhed.
Jeg har forbløffende evner til at observere,
og det er derfor jeg ved,
at når jeg prøver at komme igennem
på telefon til dig,
at der ikke vil være nogen hjemme.
Jeg har den obligatoriske Hendrix-permanent,
og de uundgåelige glødehuller
hele vejen ned foran på min yndlingssatinskjorte.
Jeg har nikotinmærker på mine fingre.
Jeg har en sølvske i en kæde.
Har et flygel at støtte min jordiske rester.
Jeg har vilde, stirrende øjne,
og jeg har en stærk trang til at flyve,
men jeg har ingen steder at flyve hen.
Oooh babe
Når jeg tager telefonen,
Overraskelse, overraskelse.
er der stadig ingen hjemme.
Jeg har et par Gohillsstøvler.
Og jeg har ufarvede rødder.
Hvor helvede er du, Simon.
Hvad der bekymrer mig i den anden ende,
er forbindelsen til dogmet,
der bliver til politiske handlinger, hvilket slår folk ihjel.
Og det... -Det er jeg enig i, min ven.
På turne inviterer jeg omkring 20 sårede Veteraner til showet hver aften.
Der var én fyr.
Han nikkede bare, og så rakte han sin hånd frem,
og jeg gav ham hånden,
og han ville ikke give slip.
Så jeg tænkte: "Han vil tydeligvis sige noget."
Og han stod bare der og kiggede mig lige i øjnene.
Et sært, gennemborende blik.
Og han sagde...
"Din far ville være stolt af dig."
Og det var et sært øjeblik.
Jeg”
Jeg blev bare til gele,
og følge tårerne trænge sig på.
Jeg glemmer ham aldrig.
Er der nogen her, der husk Vera Lynn.
Husk, hvad hun sagde,
at vi ville mødes igen
engang på solskinsdag.
Vera.
Hvad er der blevet af dig.
Er der nogen andre herinde,
der føler sådan, som jeg gør.
Bring drengene hjem.
Lad ikke børnene
være alene, nej, nej.
Bring drengene hjem.
Lad ikke børnene
være alene, nej, nej
Bring drengene hjem.
Vi gik i land i Anzio kort før krigens hårdeste kampe.
Hallo.
Er der nogen derinde.
Bare nik, hvis du kan høre mig.
Er der nogen hjemme.
Kom så, nu.
Jeg hører du føler dig nedtrykt.
Men jeg kan lette din smerte.
og få dig på fode igen.
Slap af. Jeg skal bruge nogle oplysninger først
Bare grundlæggende facts.
Kan du vise mig, hvor det gør ondt.
Der er ingen smerte. Du er ved at forsvinde.
En fjern skibsrøg i horisonten.
Du kommer kun igennem en gang imellem.
Dine læber bevæger sig,
men jeg kan ikke høre, hvad du siger.
Da jeg var barn,
havde jeg feber.
Mine hænder føltes som to balloner.
Nu har jeg fået den følelse igen.
Jeg kan ikke forklare det. Du ville ikke kunne forstå det.
Det er ikke sådan jeg.
Jeg
er blevet komfortabelt følelsesløs.
Jeg
er blevet komfortabelt følelsesløs.
Okay.
Bare et lille nålestik.
Det giver ikke mere noget aaaaah.
Men man kan føle sig lidt syg.
Kan du stå op.
Jeg tror, det virker ... Godt
Det vil holde dig gående gennem showet.
Kom nu, det er tid at gå.
Der er ingen smerte. Du er ved at forsvinde.
En fjern skibsrøg i horisonten.
Du kan kun komme igennem i bølger
Dine læber bevæger sig.
Men jeg kan ikke høre, hvad du siger.
Da jeg var barn,
så jeg et flygtigt glimt
ud af øjenkrogen.
Jeg vendte mig for at se, men det var væk.
Jeg kan ikke sætte min finger på det nu.
Barnet er vokset. Den drøm er væk.
Jeg
er blevet komfortabelt følelsesløs.
Skal showet fortsætte
Bring mig hjem, Bring mig hjem, bring mig hjem
Lad mig gå, lad mig gå lad mig gå
Behøver jeg at stå op
med vilde øjne i søgelyset
hvilket et marreridt
Hvorfor kan jeg ikke vende om
vende om
Bring mig hjem, Bring mig hjem, bring mig hjem
Det var bare en fejltagelse
Jeg ville ikke at lade dem fjerne min sjæl
er jeg for gammel, er det for sent ...
Hvor er følelserne blevet af...
Vil jeg huske denne sang
Showet må fortsætte
ALT SKAL NOK GÅ
OS IKKE DEM
GLEM DET
STOL PÅ OS
Så du mente, du
måske gerne
ville se showet.
At føle den varme gys for forvirring,
som ”Rum-kadeten” spreder.
Jeg har fået nogle dårlige nyheder til dig Sonny
Pink har det ikke godt. Han er tilbage på hotellet.
Og de sendte os videre som et erstatningsband.
Nu i aften finder vi ud af, hvordan I fans virkelig er.
Er der nogen bøsser i publikum i aften.
Stil dem op mod muren.
Der er én i søgelyset. Han ser ikke rigtig ud.
Stil ham op mod muren.
Og ham der ser jødisk ud og ham der er sort.
Hvem har lukket alt det rakkerpak ind i salen.
Der er én, der ryger en joint,
og ham der har pletter.
Hvis jeg fik min vilje, blev I alle skudt.
Dig
Det tager kun en af dem alle
Og dig
Er der nogen paranoide ...
på stadion i aften?
Dette er for jer.
Den hedder Run Like Hell.
Vi klapper.
Højere.
Følg mig.
Det var bedre. Alle sammen nu.
Hyg jer.
Du må hellere lægge dit ansigt i din yndlingsforklædning
med dine hængende læber og dine rullegardinøjne.
Med dit tomme smil og dit sultne hjerte.
Mærk galden stige fra din skyldige fortid.
Med dine nerver i laser, mens muslingskallen splintres.
Og hamrene slår din dør ind.
Du må hellere løbe løbe, løbe, løbe.
Løbe, løbe, løbe, løbe.
Du må hellere løbe hele dagen og løbe hele natten.
Hold dine beskidte følelser dybt nede.
Og hvis du tager din kæreste ud i aften,
må du hellere parkere bilen godt ud af syne,
for hvis de finder dig på bagsædet, mens du forsøger at åbne hendes låse,
vil de sende dig tilbage til din mor i en papkasse.
Du må hellere løbe.
[Ja, han har også et våben]
[Vi har 5 til 6 personer med AK-47er]
[Beder om angrebstilladelse]
[Pløk dem]
I kan ikke nå mig nu.
Lige meget hvor meget I prøver.
Farvel, grusomme verden.
Det er slut.
Gå forbi...
Sidder i en bunker
Her bag min væg
Venter på at ormene kommer
I perfekt isolation
Her bag min væg
Venter på at ormene kommer
Vi mødes alle kl. 13.15
uden for Brixton rådhus, hvor vi vil gå...
Venter...
Skær det døde væk
Venter
For at rydde op i byen
Venter
på at følge ormene
Venter
på at tage på en sort skjorte på
Venter
For at frasortere svæklingene
Venter
At smadre deres vinduer og sparke deres døre ind
Venter
For den endelige løsning til at styrke vores stamme
Venter
At følge ormene
Venter
på at åbne brusere og fyre op i ovnene
Venter
For dronninger og brune de røde og jøderne
Venter
på at følge ormene
Vil du gerne se
Britannia styrer igen
min ven
Alt du skal gøre er at følge ormene
Vil du sende vores farvede fætre
hjem igen, min ven
Alt du skal gøre er at følge ormene
Vi går omkring kl. 12 ned ad Stockwell Road.
Og så trækker vi ind på Lambeth Road, hvor kammerater vi hjælpe os.
Hold jer tæt i rækker af tre,
som vi går langs Lambeth Road mod Vauxhall Bridge.
Når vi når den anden side af Vauxhall Bridge
og vi er i Westminster Borough-området,
er det muligt, at vi kan møde jødedrenge fra den royale garde
...den vej vi går.
Stop
Jeg vil gerne hjem
Tage denne uniform af
og forlade showet
men jeg venter i denne celle
fordi jeg nødt til at vide
Har jeg været skyldig hele tiden...
God morgen, Orm, Deres Nåde.
Anklageren vil klart vise,
at fangen, som nu står foran Dem,
blev taget på fersk gerning i at vise følelser.
Vise følelser af en næsten menneskelig natur.
Dette duer ikke.
Ring til rektoren.
Jeg har altid sagt, at han ikke ville blive til noget godt.
I sidste ende, Deres Nåde,
hvis jeg fik min vilje,
kunne jeg have flået ham i form.
Men mine hænder var bundet.
De blødende hjerter og kunstnere
lader ham slippe af sted med mord.
Lad mig smadre ham i dag.
Skør.
Legetøj på øverste etage. Jeg er skør.
Virkeligt ingen hjemme.
De må have taget mine marmorkugler.
Skør.
Legetøj på øverste etage. Han er skør.
Ring til sagsøgtes hustru
Din lille lort. Nu sidder du i det.
Jeg håber, at de smider nøglen væk.
Du skulle have talt til mig oftere end du gjorde.
Men nej. Du måtte gå din egen vej.
Har du ødelagt nogen hjem på det sidste.
Blot fem minutter, Worm, Deres Nåde.
Ham og mig alene.
Babe...
Kom til mor, babe
Lad mig holde dig i mine arme.
Deres Nåde, jeg ville ikke have, han skulle få nogen problemer.
Hvorfor skulle han nogensinde forlade mig.
Orm, Deres Nåde, lad mig tage ham med hjem.
Skør.
Over regnbuen er jeg skør.
Tremmer i vinduet.
Der må have været en dør der i muren,
da jeg kom ind. Skør.
Over regnbuen er han skør.
Beviserne for retten er uomtvistelige.
Der er ingen grund til at juryen trækker sig tilbage.
I alle mine år som dommer
har jeg aldrig før hørt
om nogen, der mere fortjente
lovens maksimumstraf.
Den måde du har ladet dem lide,
sin udsøgte hustru og moder,
fylder mig med trang til at skide.
Da du nu, min ven, har afsløret din dybeste frygt,
dømmer jeg dig til at blive udstillet
til dine jævnaldrende.
Riv den forbandede mur ned.
Helt alene eller to og to.
Dem, der virkelig elsker dig.
Går frem og tilbage uden for muren.
Nogle hånd i hånd.
Nogle samlet i bånd.
De blødende hjerter og kunstnere
viser deres holdning.
Og når de har givet dig alt hvad de har,
vakler nogle og falder.
Trods alt er det ikke let
at knuse dit hjerte
mod nogle gale skiderikkers mur.
at knuse dit hjerte mod nogle gale skiderikkers mur.
Det er en stor tak til dig fra Graham Road.
Og fra mig ... Mange Tak.
Tak.
Danske tekster Arne ...